Pozdrav.
Hvala svima. -Pozdrav.
Pozdrav! -Pozdrav svima. -Hvala.
Puno vam hvala. U ovoj emisiji ćete gledati:
James stoji pored auta,
Richard pravi facu,
i rušimo Toblerone.
Uzbudljive stvari.
-Ovo je emisija puna akcije,
no počet ćemo s Lanciom. Više puta sam ponovio da u proteklih stotinu godina
nitko nije napravio više istinski uzbudljivih auta.
Imali su Integrale, Stratos, Fulvia, 037, popis je sve veći.
Jedini auto koji prave danas je hrpa govana po imenu Ypsilon.
Pogledajte ga. Radije bih imao ranu punu crvi nego to vozio.
Rastužuje me što moraju to raditi i izgleda da nisam jedini.
U Italiji je čovjek po imenu Eugenio Amos pogledao Deltu Integrale
i zapitao se:
Kakva bi bila da ju je Lancia napravila danas? Kakav bi osjećaj imala?
Koliko dobro bi išla? Zatim se prestao pitati i odlučio to saznati.
Ovo je ono što je smislio.
Motor je 2-litreni turbo sa 16 ventila kao i prije,
ali ima nove klipnjače, klipove, novi turbo
i gomilu elektronskih prilagodbi. Sada razvija 330 KS!
To je 140 KS više nego stari auto!
Ima još dobrih vijesti.
Većina dijelova karoserije i ovjesa je
sad izrađena od aluminija ili karbona.
To donosi dvije prednosti.
Prva, neće zahrđati, i druga, lagani su.
Zbog svega toga ovaj auto je prilično brz.
Postoji poprilična turbo rupa, kao što čujete.
Ali kad povuče...
Prokletstvo!
Ubrzava 0-100 km/h za 4 sekunde.
Maksimalna brzina je veća od 250 km/h.
Najbolja stvar je što je podupravljanje iz originalnog auta zamijenjeno s
izvanrednom količinom držanja i neutralnosti.
Ovo je prokleto genijalan auto. Pogledajte ovo.
Stvarno brzo prolazi ovuda.
Sviđa mi se ovo.
Nemojte pomisliti da su sve Lancijine posebnosti izbrisane.
Volan je montiran nisko između mojih nogu pa ne mogu vidjeti kazaljke.
Ovdje ima puno prekidača za koje se čini da ništa ne rade.
Znam da ovaj crveni prekidač sa svemirskim brodom
ili cjediljkom za limun služi za pokretanje motora.
Ali za ostale nemam pojma čemu služe. Što znači "levati"?
Da bih to saznao, stao sam porazgovarati s Eugeniom,
čovjekom koji je stvorio ovaj auto.
Čovjek za kojeg se ispostavilo da je pravi Talijan.
Nisam znao čemu služi ovaj gumb na volanu.
Levati? To na talijanskom znači makni se.
Pritisneš taj gumb i blicneš svjetlima i nadaš se da će ti se ljudi
skloniti s puta. -To je talijanska riječ za Skloni mi se s puta? -Točno.
Kad smo to razjasnili onda je došao na svoje.
Jesi li to zavario? -Osobno? Nisam. To je poput pornografije.
Pornografije? -Zavarivačke pornografije. -Čemu ovo pozlaćeno?
Inače bi imalo neku svrhu, ali ne u ovom slučaju. Svidjelo nam se to.
U redu. Lijepo je. To je samo lijepa zlatna štanga? -Da.
Zašto si ostavio dva vrata? -Zašto ne?
Mislim da izgleda kul. -Mislim da izgleda jako privlačno.
Kako bi opisao stražnji dio? -Rekao bih da je to jako lijepa guza.
Ovo je samo mali detalj.
Poput tangi koje vire iz traperica.
U redu. Nakon što je sve objašnjeno, vratio sam se na cestu.
Morate voljeti Talijane, zar ne? Eugenio je rekao da gomila stvari
ovdje ne radi jer da radi, onda bi to bio Audi.
Volim ovaj auto upravo zbog toga što nije Audi.
I volim ga jer je nekome dovoljno stalo da ga napravi.
Najviše od svega ga volim zato što me vraća u mladost.
Međutim postoji jedan problem. Košta 250.000 funti.
Žao mi je, ali ako ću spiskati ogromne količine novca na obnovljenu Lanciu
onda će to biti najklasičnija Lancia od svih.
Stratos.
Da, ne možete sjesti u nju ako imate ljudskih oblik,
i zahvaljujući svom poznatom kratkom međuosovinskom razmaku,
ima luđačko držanje. Ali prije nekoliko godina
tim ljudi iz cijele Europe, uključujući 13. najboljeg njemačkog jahača konja,
sastali su se i zapitali kakav bi bio moderni Stratos.
Zatim su se prestali pitati i bacili su se na posao.
Kupili su Ferrari 430, uklonili su cijelu karoseriju i bacili je.
Zatim su odrezali 20 cm međuosovinskog razmaka od onoga što je ostalo.
Nakon toga su unaprijedili V8 motor kao i okvir kokpita.
Ugradili su novi ispušni sustav
te su izradili novu karbonsku karoseriju kako bi stvorili ovo.
Novi Stratos.
Lijep je, zar ne?
A unutra je još bolji.
Pogledajte ovo. Stanem unutra. Ima i klimu
i prekidač koji mijenja postavke kontrole proklizavanja.
Ima otvore u vratima u koje stane kaciga baš kao i u originalnoj verziji.
Da vidimo je li ovo samo nostalgija suznih očiju
ili doista radi.
Nije nostalgija suznih očiju.
Prvo što primijetite je čvrstoća.
A zatim lakoća.
Lakši je 100 kg od Ferrarija na kojem je baziran.
To se stvarno osjeti kad ubrzavate.
0-100 km/h...
3,3 sekunde.
I nastavit će ubrzavati preko 320 km/h!
Zabrinjavajuće je brz!
Isuse Kriste.
To se osjeti u zavojima. Jako je direktan.
Kao da vozite vretenca.
Mislio sam da McLaren Senna ima lagan osjećaj, ali ovo... Isuse.
Zbog kratkog međuosovinskog razmaka jako je zaigran.
Nikad ne ponavlja istu stvar dvaput. Dolazim u zavoj Vaša reklama.
Pokušajmo to ponovno, isti zavoj, isto skretanje, ista linija.
Ovaj put je podupravljao.
Isto skretanje.
Evo ga.
Posve je lud.
Poput interaktivnih računalnih knjiga u kojima birate kraj.
Osim što ne birate kraj.
On ga bira.
Jako je sličan originalnom Stratosu.
To znači da morate biti jako, jako genijalan vozač
kako bi izvukli najbolje od njega. Ako niste posebno genijalan vozač...
Da. Ovo će se često događati.
Nije me briga zato što su okretanje i nesreće
poput padanja s Raleigh Burner BMX-a, a to je ono što ovaj auto...
...jest.
Nažalost ne košta kao Raleigh Burner BMX.
Cijena mu je kao jako velikoj kući.
Šteta.
Jedan od mojih omiljenih, najuzbudljivijih auta. Obožavao sam ga.
Stvarno sam ga volio. -Dobro. Sve je to dobro.
Nastavi. -Što? -Koliko košta? -650.000 funti. -Zaboga! Stvarno?
650.000 funti? -Da.
Za stari Ferrari kojem je isječen srednji dio? -Ima malo više od toga.
Ako želiš Stratos, zašto jednostavno ne kupiš Stratos?
Ne stanem u originalni Stratos. -Stao bi da ti isječemo srednji dio.
Upravo sam se nečega sjetio. -Što je? -Više ne želim pričati s vama. -Ne?
Želim vidjeti koliko brzo Abbie može odvoziti s izvanrednim Stratosom...
Ne izvanrednim starim Ferrarijem... -Po Eboladromu.
Kreće i izgleda veličanstveno. Usto i zvuči jako dobro.
Odmah stiže do Nije ravno.
Malo pušta gas u desnom zavoju, ali prolazi jako uredno.
Abbie dolazi do Vaše reklame i prolazi još urednije.
Ali koliko nasumičnih trikova s držanjem ćemo vidjeti ovdje?
Nijedan. Ide kao po tračnicama!
Skače na drugu stranu poput buhe i već je na putu prema Staričinoj kući.
Brži je i oštriji. Unaprijedili su Ferrari uklonivši višak težine i dužine.
Prolazi pored Staričine kuće. Genijalno prolazi ovuda.
Posve genijalno i kroz drugi dio. Kreće punim gasom prema Trafostanici.
Ta stvar izgleda epski. Stabilno kočenje, uredno kroz zavoj.
Malo se migolji na izlasku. Nešto kroz Polje ovaca?
Ne, uredno kao prije i prolazi kroz cilj!
Morate priznati, izgledalo je... -Izgledalo je uzbudljivo. -Izgleda brzo.
Istina. -Izgleda jako uzbudljivo.
Posebno mi se svidio dio u kojem si rekao, Unaprijedili su ga
uklonivši višak težine i dužine. To sam ja, zar ne? To je očito...
Ne, i dalje ne želim razgovarati s tobom. -Koliko brzo je odvozio? -Točno.
Idemo saznati. Eno tablice. Da vidimo gdje će Stratos završiti.
17. Nije loše. -Čekaj malo. -Kako to misliš? -To je preko sekundu sporije
od četverovratne BMW-ove limuzine. -Da, sporiji je,
ali je puno skuplji. -U pravu si.
Idemo vidjeti koliko je brza bila Delta Integrale. Evo ga.
Nismo snimali, ali imamo vrijeme.
Stara... -Gledajte to ovako. Iste je brzine kao BMW M2.
Mislim da mogu tvrditi da bi stari Mercedes A45
bio brži na stazi od toga. -Da, i bio bi puno jeftiniji.
Ali sve na Mercedesu bi bilo ispravno, a tko to želi? Bilo bi dosadno.
To je Eugenio govorio. Ne želite njemačko.
Ne razmišljate kao Talijani. -Doista? -Ne, u tome je problem.
Ima li tko od vas talijanski auto? -Nisu uspjeli doći.
Pada kiša. -Tu si u pravu.
Jako je vjetrovite. Nastavimo prije nego odnese šator.
Moramo nastaviti. Vrijeme je da kupimo vrećicu razgovora od dilera rasprave...
Bože. -U Ulici razgovora.
To mi se stvarno sviđa. Moja omiljena.
Ne sjećam se da mi je otpala glava. -Ja se sjećam.
Započnimo. Imam jako zanimljive vijesti za tebe, James.
O, Bože! Ne opet o brzini prokletih ptica. -Je li o tome? -Ne.
Brzina riba. -Zaboga, ne. -Reci. -U redu.
Što misliš koliko brzo losos može preći cestu?
Lososi ne prelaze cestu. Misliš na piliće.
To ti misliš. Pogledaj snimku koju sam pronašao na internetu.
Pogledajte to! -Jesu li to lososi? To su ribe? -To su pravi lososi.
Prilično zanimljivo. -Pogledaj ih. Stotine prelaze cestu.
Što to rade? -Zanimljiva stvar. Da sam ja losos...
Moraju se vratiti na mjesto gdje se mrijeste. Ne bih se zamarao time.
Ostao bih s druge strane. Imat ću djecu ovdje.
Kad su mi se djeca rodila, nisam pomislio, Moram se vratiti u Doncaster!
Otišao sam u najbližu bolnicu. Lososi su jako odlučni. Morate im to priznati.
Mislim da su ribe prilično kul. Nije li izvanredno što proizvođači
auta nikad nisu nazvali auto po ribi? -Dobar razgovor.
Daju im imena po... -Velikim mačkama.
Po gomili ptica. -Vremenu. -Grčkim bogovima.
Zašto nikad nisu napravili Ferrari Losos?
Odlučan, agilan, dobar u zavojima. Lamborghini Tuna.
Tuna je jako brza riba. -Pliva 65 km/h. -Brže od motornog čamca.
Brže od jet-skija iznajmljenog na odmoru.
Genijalna ideja. Jedva čekam Ford Bakalar.
Može li se netko sjetiti auta koji je dobio ime po ribi? -Stingray (raža).
Barakuda. -Imamo Stingray... -Stingray, da. Barracuda. Manta.
Nije li nevjerojatno kako svi auti imaju imena po ribama?
Zadivljujuće. -Možemo izrezati prijašnji dio.
Publika zna puno više od nas. To je ono o čemu pričamo.
Posve sam zaboravio na Barracudu. Plymouth Barracuda i Opel.
Znate kako smo uvijek govorili da je Kanada Božja ostava? -Da.
A Saudijska Arabija mu je benzinska. -Lancashire mu je ormar ispod stepenica.
Šator će nam se srušiti. -Točno. Ovo je zračni tunel.
Francuska mu je kazna za vožnju u pijanom stanju.
Argentina mu je septička jama. Bolivija mu je... -Da.
Da, tako je.
To si pogodio. Ono što pokušavam reći je,
kao što se uvijek slažemo, Italija mu je trkaća staza. To je poznata činjenica.
Ranije smo vidjeli Integrale i Stratos.
Ovo je dokazano. Gradonačelnik malog zaselka
po imenu Acquetico blizu francuske granice ugradio je kameru za brzinu
na rok od dva tjedna. Imamo sliku sela o kojem je riječ.
Lijepo je. -Da, nije riječ o velegradu.
U dvotjednom probnom periodu za kamere za brzinu
broj ljudi koji su prekoračili ograničenje brzine bio je 58.560. -Što?
U tom selu? -58.500 u dva tjedna!
Talijani si ne mogu pomoći. -Čekajte. Toliko prekršaja u dva tjedna.
Pretpostavimo da je noću tiše. Tako izgleda.
Danju je sigurno auto aktivirao kameru svakih 10 sekundi.
Ljudi bi bili uslikani dvaput dnevno. Ne, čekaj. Na putu za posao, za ručak,
opet na posao i povratak kući navečer. -Opet se dogodilo. -Bljeskanje je
naporno. Gradonačelnik i dalje odlučuje treba li kamera za brzinu ili ne.
Što on želi? -U jednim novinama sam pročitao da je rekao,
Problem je što imamo dobar asfalt i duge neprekidne zavoje.
Praktički je rekao, To je jako lijepa cesta, naravno da će ljudi voziti brzo.
Usto smo Talijani, što ste očekivali? Dobar pokušaj.
U Britaniji su stvari puno drukčije. Čovjek iz Bedfordshirea,
to je okrug u Engleskoj, ako niste odavde, stavio je lažnu kameru
na svoju kuću koja se nalazi pored autoceste A1. Imamo sliku.
Kao što vidite, jako je realistična. Slažete se? -U potpunosti.
Rekli su mu da je skine jer iz Agencije za autoceste kažu da ometa vozače.
Čekaj malo. -Da. -Iz Agencije za autoceste su rekli
da nešto što izgleda kao kamera za brzinu ometa vozače? -Da.
S tom izjavom su si pucali u nogu. -Time govore da
kamere za nadzor brzine ometaju vozače i zbog toga su opasne.
Kamere za brzinu prema riječima vlade ubijaju djecu i psiće.
Hoćemo li glasovati? -Slažete li se svi?
Tko misli da sve kamere za brzinu treba ukloniti? -Da!
Agencijo za autoceste, slažemo se s vama. Podržavamo vašu kampanju.
100% svih nas. -100% Britanaca se slaže da ih sve treba skinuti.
Dobro, to je riješeno. -Razjasnili smo to.
Imam veliku i zanimljivu temu. Peugeot je napravio zanimljiv auto.
Kladim se da nisu. -Nema šanse. -Jesu, imam njegovu sliku. Zove se e-Legend.
Čekaj malo. -Ima dva elektromotora. Ima 456 KS i dizajniran je
da izgleda kao stari Peugeot 504 Coupe. -Ne izgleda tako. -Oni kažu da izgleda.
Malo sliči. -Ne. Sličniji je 505 GTi, rekoše to na dosadan način.
Briga me na koji stari auto sliči. Izgleda fantastično.
Tako je. Kad ga možemo kupiti? -Ne možete.
To je samo konceptna studija. Ono što sad možete kupiti je ovo.
O, Bože, stvarno? -Da. Ime mu je Rifter.
To je dizelski kombi. -Što nije u redu s Peugeotom?
Dobro pitanje. -Zašto nas podsjećaju da su prije pravili aute jako
dobrog izgleda, a sad jedino možemo kupiti ovakva turobna sranja?
Začuđuje me zašto rade konceptne aute koje ne možete kupiti?
Kao da vam na tržnici kažu, Ove sočnu jabuke ne možete kupiti.
Otraga imamo pljesnive. Peugeot, idite na tržnicu vidjeti
kako oni trguju i onda nešto naučite od njih.
Prije nekoliko mjeseci dogodio se mali problem u Britaniji.
Traje duže od godine. Klinci voze mopede po pločnicima,
imaju još jedno dijete otraga i kradu mobitele i staricama torbice i slično.
To je velik problem za policiju zato što kako uhvatiti
moped u zakrčenoj gradskoj ulici? Nemoguće. -Tako je.
Iz policije su smislili ideju kako to riješiti,
a to je da se zabiju u lopove na mopedima.
Plješćete? Imamo snimku kako to rade.
Spremni. Evo ga i bum! To! Gotov si.
I...
To je ono što vam treba. Svi se slažemo s tim, zar ne?
To je jedini put u životu da sam poželio biti policajac. -Ne možeš.
Zašto? -Nemaš brkove. -Istina. -Imao sam ideju. -O, Bože. Je li luda?
Objasnit ću. -To znači da je. -Da vidimo što drugi misle.
Policija patrolira, ali to ne rade previše ovih dana, kao što svi znamo.
Čak i da to rade, šanse da naiđu na nekoga tko je lopov na mopedu
na mjestu gdje bi ih mogli udariti jako je mala. -Da.
Što kažete na ovu ideju? Dok se vozimo s autom,
ako vidite motociklista, srušite ga.
Bilo kojeg motociklista? -Eventualno će netko udariti pravog
i srušit će lopova na mopedu. -Nije li to kao da Pol Pot
pobije sve koji su nosili naočale u slučaju da pročitaju knjigu? -Jest.
Priznajem, znam da vas dvojica niste lopovi na mopedima.
Znam da niste, ali vozite motore što je u redu. Moram priznati da ćete
i vi imati ozlijeđena koljena i malo modrica. -Kao i puno drugih ljudi
uključujući Ewana McGregora, Jamiea Olivera, Rossa Noblea.
Hairy Bikersi, zaboga! Njih ne smiješ srušiti. -Znam, to ti kažeš,
ali oni su samo žrtve rata ako bolje o tome razmisliš.
Glavna stvar jest da smo dužni zaustaviti krađe s mopedima,
a u isto vrijeme ćemo se dobro nasmijati. -Ne. -Ma daj, hoćeš.
Ne možeš se zabijati u motoriste. -Ne kažem da se zabijamo, nježno ih gurnemo.
Vozi li netko od vas motor? -Da. Svaka čast. -Žao mi je.
Mislim da je to kraj Ulice razgovora. -Tako je. -Idemo dalje.
Da, nastavimo dalje. Ranije je Jeremy je nabrajao divne
i izvanredne aute koje je Lancia napravila tokom godina,
ali ne zaboravimo da je Porsche također napravio neke izvanredne aute.
Apsolutno. Imali su 911-icu. Još jedna vrsta 911-ice.
Malo drugačija 911-ica koja je bila zelena. -Da, znam, ali ove godine
je 50. obljetnica onoga što smatram najboljim Porscheom od svih.
Je li to 911-ica? -Ne.
Zove se Porsche 917.
Čak i ako vas ne zanima autosport,
vjerojatno ćete prepoznati ovaj stroj
jer je lako moguće da je to najlegendarniji auto ikad napravljen.
Danas je Porsche najuspješniji auto proizvođač koji se utrkivao na Le Mansu.
Pobijedili su 19. puta. Ali ovo je auto koji je sve započeo.
Ovo je auto koji im je donio jako važnu prvu pobjedu.
Očigledno da je s takvim pedigreom jako vrijedan, oko 14 milijuna funti.
Kad smo pitali u osiguranju je li u redu da ga vozimo, pristali su,
ali ne kepec sklon nesrećama. To mora biti Kapetan Spori.
Da vidim mogu li vam to dočarati.
Prvo što morate znati jest, iako 917 izgleda kao veliki, široki auto,
zapravo nije.
Ušao sam. Bože, sićušno je.
Mila majko!
Buka je zaprepašćujuća. Zamislite ovo na 24-satnoj utrci.
Iako je to auto star 50 godina,
917 je brz po standardnima bilo kojeg desetljeća.
0-100 km/h za 2,7 sekundi.
Maksimalna brzina, 360 km/h.
Izgrađen je bez kompromisa koristeći samo minimalnu količinu materijala.
Ova karoserija, koja mi je jako blizu glave, je od staklenih vlakana
debljine 1,2 mm, to je sve. Ispred sebe imam veliki brojač okretaja,
i pokazivače temperature i pritiska ulja. To su sve informacije koje imate.
Ako dobro pokazuju onda motor neće eksplodirati,
a to znači da ga možete stisnuti do daske!
Isuse! To je najbrži kanu na svijetu!
5-litreni 12 cilindrični motor razvija 621 KS.
To je skromno po standardnima današnjih cestovnih hiperauta.
Ali teži samo 800 kg.
Omjer snage i težine je nevjerojatan!
Kvragu, ovo je posebno.
Začuđen sam što si mi iz Porschea dopustili da ga vozim. Nisu me obučili.
Ubacili su me unutra i rekli, Povuci ovo, okreni ono i bit ćeš dobro.
Još nevjerojatnije je što ovaj auto uopće postoji
zato što mu je razvoj bio prilično težak.
Priča o njegovom rođenju započinje 1968.
kad je upravljačko tijelo za utrke upozorilo da vrhunski,
neregulirani prototipovi auta postaju prebrzi, preskupi i preopasni.
Odlučeno je da takvi auti ne smiju imati motor veće zapremine od 3 litre.
Međutim, upravljačko tijelo je reklo da ako napravite 25 cestovnih
verzija trkaćeg auta, obujam motora bit će povećan na 5 litara.
Iako su potajno znali da si nijedan mali proizvođač sportskih auta
to ne može priuštiti. Nisu očekivali da će biti onih koji će riskirati.
Nisu računali na Porscheovog voditelja motorsporta Ferdinanda Piecha.
U to doba je Porsche mala siromašna tvrtka
ni slična uspješnoj tvrtki kakva je danas.
No Piech je bio toliko zaokupljen pobjedom na Le Mansu
da je odlučio izraditi tih 25 auta
iako je sljedeća utrka u Le Mansu bila udaljena samo nekoliko mjeseci.
Stoga su svi, i mislim na baš sve,
računovođe, menadžeri, uredski pomoćnici, tajnice,
svi su povučeni sa svojih stolova da odu raditi u proizvodnju kako
bi pripremili te aute. Postali su poznati kao auti za tajnice.
Ološki Porscheov tim jedva je stigao rok
i automobilski inspektori su cestovnim autima dali dozvolu
jer pretpostavljam da ih nisu previše detaljno pregledavali
ili bi primijetili da je većina imala kamionske osovine.
Pošto je Porsche dobio zeleno svjetlo za utrkivanje na Le Mansu,
Piech je radio na tome kako bi pripremio aute na vrijeme.
Pozitivna strana je što su bili nevjerojatno brzi.
Jedan auto je vozio 383 km/h na ravnici Mulsanne.
Negativna strana je što su bili strašno nestabilni i gotovo nevozivi.
Vozači nisu znali što će auto učiniti sljedeće.
Šasija se toliko uvijala da se ručica mjenjača pomicala posvuda.
Promijenili bi brzini i idući put ručica bi bila na drugom mjestu.
Piech se nadao velikoj pobjedi na Le Mansu 1969.,
ali bila je katastrofa.
Jedan od privatnih auta se razbio u prvom krugu i vozač je poginuo.
Ostali su se pokvarili tijekom utrke dok nije ostao samo jedan.
Vozio ga je ovaj čovjek, Britanac Dickie Attwood.
Blago rečeno bilo je teško.
Opasno po život bi moglo biti drugo.
Bilo je to čudovište.
Napravljen je za brzinu, da ide kao metak kroz zrak,
ali nije bilo dovoljno pritiska na karoseriji koji bi ga držao na tlu.
Što ste brže vozili to je bio nestabilniji.
Bilo je tako grozno da sam se nadao da će se auto pokvariti.
Naposljetku jest. Ali prošao je 21 sat prije nego se pokvario.
Vodili smo 6 krugova pa nam nije puno ostalo.
Ali bio sam sretan što se auto pokvario.
Ne obazirući se na to, Porsche je unajmio britanskog trkaćeg
inženjera Johna Wyrea koji je pomogao razviti Ford GT40
kako bi riješio loše držanje 917-ice.
Riješio je problem uz malu pomoć Majke Prirode.
Nakon jedne jako duge testne vožnje Wyre i vozači su
primijetili da iako je prednji dio auta prepun mrtvih buba,
na stražnjem spojleru ih nije bilo što je značilo da zrak ne struji preko njega
i ne stvara potisak i ne pritišće auto na stazu.
Nakon što su doradili aerodinamiku svog problematičnog djeteta,
Porsche je stigao na Le Mans 1970. s obnovljenom nadom,
a Dickie Attwood je ponovno sjeo za volan.
Tijekom utrke 917-ice su bile zapanjujuće brze,
ali ovoga puta, na sreću, su bile puno stabilnije.
Iako je jaka kiša donosila žrtvu za žrtvom,
Attwood i 917-ica stigli su do cilja
i donijeli Porscheu prvu pobjedu u Le Mansu.
To je bila pobjeda koju su žarko trebali jer su se doslovno kockali s tvrtkom.
Istina je da je ovaj auto gotovo uništio Porsche, zar ne?
Bili su jako mala tvrtka. -Tako je.
Tamo je bio Ferdinand Piech, čovjek koji je bio prilično ekstreman.
Bio je toliko zaokupljen napraviti to što je napravio da je to
skoro uništilo tvrtku. Trkaći program je skoro uništio Porsche.
Od onda nije bilo kraja za 917-icu jer je gradila vlastitu legendu.
Naredne godine u Le Mansu, na putu do sljedeće apsolutne pobjede,
izmjerena mu je brzina od preko 388 km/h,
rekord koji nije srušen preko 20 godina.
Bio je toliko brz u toj utrci da je prešao 5335 km,
rekord pređene udaljenosti koji je vrijedio do 2010. godine.
Ako to nije bilo dovoljno, najveći hollywoodski oktanoljubac,
Steve McQueen, došao je u Le Mans i učinio 917-icu televizijskom ikonom.
Pošto legenda slavi 50. rođendan, mislim da zaslužuje zabavni dan u izlasku.
Pomislio sam zašto ne bi stavili g. Dickiea Attwooda natrag u auto
da malo protegne noge i začini stvari.
Dok je tu da vidimo kako se stara legenda,
mislim na auto, nosi s modernim Porscheom.
Točnije s ovim Porscheom, 911 GT2 RS.
Najveće oružje u trenutnom Porscheovom arsenalu.
Pažljivi gledatelji će primijetiti da ja zapravo ne vozim.
To je zato što sam odlučio ovo napraviti kakav je red. Stari Porscheov
pobjednički vozač na Le Mansu vozit će protiv mladog Porscheovog pobjedničkog
vozača na Le Mansu. Ovo je Neel Jani, pobijedio je u Porscheu 2016. u 919.
Iskreno, vjerojatno je malo bolji od mene u ovome.
Što se tiče auta, na papiru su jako slični.
Ovaj ima 700 KS i 621 KS u 917-ici.
Ali 917-ica teži samo 800 kg. Ovaj teži 1830 kg.
Teži je više od tone. Ali opet, ima modernije gume i kočnice
i moderni mjenjač s polugicama. Bog zna. Saznajmo.
U svojim usporedbama nisam uračunao Dickiea.
Drsko!
Pogledaj kako brzo vozi.
Čovjek je lud. Ima 78 godina.
Brz je, ha? Ulazi s ogromnom brzinom u zavoj.
Evo ga. Obiđi ga!
Crvena magla se ponovno spustila nakon odsutnosti od skoro pola stoljeća,
a g. Attwood je poprilično poludio.
To bi moglo biti to.
Da. O, ne! Pretekao te.
Ne možeš ga zaobići na kočenju jer si pretežak.
Ali na kraju mladost i moderne gume pobijedile su staru školu.
Na repu smo mu. Idemo.
To!
Svaka čast, gospodine. -Imam sreće. Mogu zadržati posao.
Mislim da možeš zadržati posao.
Koji heroj. -Volim Dickiea Attwooda.
Dickie Attwood, kakav čovjek. -Jako je dobar.
Vidiš, James, neki stari ljudi mogu voziti brzo.
Samo kažem. -Znate Ferdinanda Piecha koji je napravio 917-icu?
Godinama kasnije je radio na Bugattiju Veyronu, zar ne? -Točno.
Prije toga je radio na Audiju Quattro, prvom modelu,
a njegov djed je radio na Bubi, a mislim da mu je rođak radio na 911-ici.
Da, njegov rođak Ferdinand. -Svi su se zvali Ferdinand. Istinita činjenica.
Porsche je osnovao Ferdinand koji je imao sina koji je preuzeo
tvrtku i zvao se Ferdinand. Onda ga je dao svom sinu
koji se zvao Ferdinand i on je napravio 911-icu. Svi su Ferdinandi.
Da, ali drugi Ferdinand je imao sestru. -Koja se zvala Ferdinand? -Ne.
Zvala se Louise. I imala je kćer po imenu Louise.
Koje iznenađenje. -I sina po imenu Ferdinand. -To je Ferdinand Piech
kojeg smo gledali. -Da, on je napravio taj auto. -Nije ni čudo što se 911-ica
nikad ne mijenja zato što ta obitelj nema mašte. Kako ćemo zvati drugog sina?
Mislio sam Ferdinand. -Želiš pogađati kako se zvao sin Ferdinanda Piecha?
Colin? -Ne, zvao se Ferdinand. -Stvarno? -Da. -Kakvo iznenađenje.
Idemo dalje. -Idemo. Kao što ste i zamišljali,
moramo puno putovati kako bi snimili ovu emisiju. Samo na snimanju ove sezone
bili smo u Kolumbiji, Detroitu, Las Vegasu, Škotskoj, Tblisiju, Bakuu,
Istanbulu, Helsinkiju i Chongqingu. U Mongoliji, Hong Kongu,
Floridi, Španjolskoj, Francuskoj, Italiji, Švicarskoj.
Sve to da bi snimili 13 epizoda. -Ne izmišljamo. Stvarno smo bili ondje.
To znači da moramo proći po puno aerodroma. Gotovo svi nas izluđuju
zbog više manjih razloga i jednog velikog. -Da, tebe. -Što? -Zbog tebe.
Moramo s tobom putovati posvuda i ti nikad ne prestaješ gunđati.
Radim to pomalo. -Pomalo? -Da. -Prvih 20 minuta videa koji ćemo vidjeti
je tvoje gunđanje prije nego pređemo na stvar. -Istina.
Ali vrijedilo je kao što ćete vidjeti.
Ovo je zračna luka London Stansted koja se ne nalazi ni blizu Londona.
Evo nas. Gužva na pisti i kilometarska traka da ti zagorča život.
Zašto traže da se prijavimo 2 sata ranije? Dva sata da prenesem
kovčeg od recepcije do iza onog ondje zida gdje se nalazi avion.
Hodaj. Dva sata! Skoro bih se mogao vratiti u London za dva sata.
Baš dobro, osiguranje. Vrijeme je da skinem odjeću
i dam nekome svoju pastu za zube. Znaš što je najgore?
Nevjerojatan je idiotizam ljudi u ovim redovima.
Pogledaj joj cipele. Jesi vidio? Izgleda kao Elton John u Tommyju.
Trebat će joj tri sata da svaku skine. Odmah izvadite laptope
dok stojite u redu, a ne kad dođete na provjeru.
Došao sam ovdje vlakom. U njemu je bilo 2000 ljudi i nigdje nema osiguranja.
Dođem na avion i rade svašta.
I onda, naravno, hoće li vaša torba biti odabrana za posebnu pretragu?
Naravno da hoće. Evo ga. Prošla je rendgen.
Ako u bolnici nekome rendgenom snimite nogu i kažete, Nije slomljena, vidim to,
ali razrezat ćemo vam meso da budemo sigurni. Znaju. Bila je na rendgenu.
Zašto morate opet gledati? Evo ga. Da, sol.
Brašno s praškom za pecivo. Obično brašno.
Prašak za pecivo. Puder od talka. To mi je za atletsko stopalo.
Stavio sam ih u prozirne vrećice. Zašto ih na svakom aerodromu na svijetu
zanimaju moji začini i medicinske potrepštine? -Ne znam, prijatelju.
Kad prođete provjeru odmah odete u trgovinu
što ne bi bilo tako loše da prodaju nešto što stvarno želite.
Primjerice WC papir ili hranu za mačke. Ali ne, samo prodaju parfeme.
Zašto misle kad dođeš na aerodrom da te iznenada obuzme potreba da
mirišeš kao Victoria Beckham? Onda su tu i reklame. Pogledaj onu budalu.
Pogledaj ga. Svaka reklama na svakom aerodromu nema smisla.
Onda su tu kretenski slogani tvrtki za koje ne znaš čime se bave.
Upravljajte svojom infrastrukturom kao vizionar, ne kao dužnosnik.
Što to znači? Mogli su napisati: Upravljajte svojom
infrastrukturom kao vizionar, ne kao kradljivac.
Trgovina u Heathrowu prodaje konjića u prirodnoj veličini.
Tko će na putu u avion reći, To je točno ono što trebam.
Krhak, lomljiv konjić o kojem su brbljati.
Osnovat ću zrakoplovnu tvrtku Riskirat ću Airlines.
Dođeš, ukrcaš se na avion i on poleti. Nitko u avionu ne miriši na
Victoriu Beckham. Nema osiguranja, ništa. Ako eksplodira, eksplodira.
Iako se ne smije govoriti eksplozija u avionu ovih dana zato
što ćeš dobiti 400 godina zatvora. Zašto ona nosi trenirku?
Da joj bude udobnije. -Ne ide u borbeni avion.
Ide u Španjolsku. Tamo nema G sile. Ima jedna. Sad je 1G.
Ne mislim da ove traperice su jako neudobne, da sam barem odjenuo kaftan.
To je tek početak problema na aerodromu.
Sad je na redu jako veliki. Udaljenost do ulaza.
Ovome nema kraja. -Naravno da nema. Pogledaj.
Deset minuta hoda do ulaza. Ne postoji 10-minutna šetnja.
Nitko ne hoda 10 minuta. Majmun ili gnu bi, ali ne ljudsko biće.
Deset minuta hodanja! Udaljenost od mjesta ostavljanja prtljage
do ovih vrata je 1,2 km.
U Atlanti je udaljenost do najdaljeg ulaza 2 km.
U Pekingu 3,2 km! Pravo čudo je da me do sad
nisu pregazila kolica.
Upozorenje. Debeli gad je u avionu. Dođete do kuta i je li to kraj?
Ne, ima još kilometar hodnika do dođete tamo.
Nitko u povijesti avijacije nije poletio s prvog ulaza.
Ne postoji prvi ulaz igdje na svijetu. Izvolite kartu. Ulaz 374.
Gdje je ulaz 1? -Sad vidim zašto James May nije pristao biti u ovom filmu.
I naposljetku dođete do ulaza koji je tako daleko od civilizacije
da i dalje koriste matrični printer. -Objasnili smo mu da udaljenost
mora biti tako velika zato što su avioni široki jer imaju krila,
ali čini se da ne razumije. -Priznaješ da je to dalek put?
Ne zanima me razlog, to je dalek put. -Dosta je daleko.
Zbog toga smo mi odlučili riješiti problem. -Ušutkati ga.
Ponovno dolazimo na aerodrom s nečime što izgleda kao normalna prtljaga.
Ovdje imam sasvim običan kofer s kotačićima.
Ako spustim ručku stat će u pretinac iznad glave.
Međutim, ako ga ovako polegnem, počinje sličiti na auto.
Ne baš, prijatelju. -Izgleda tako. Još će mu više sličiti kad ga dovršim.
Jednostavno ga otvorim. Kao što vidite,
sve stvari koje trebam za put od nekoliko dana su tu. To je pravi kofer.
Ali unutra je i volan.
Zatvorim ga. -Stavio si košulju preko volana.
To nije moja košulja nego jakna. -Oprosti.
Sklonim je sa stupa upravljača, zatvorim ga. Dobro, i onda...
Jesi li čuo? Čvrsti klik kao okidač na puški M16.
Ovo mi je gas, ovo je kočnica. Jednostavno sjednem na njega.
Moram to pažljivo držati podalje od mojih muda.
I spreman sam za pokret. Gdje je tvoj? -Ovdje.
To je to. Laptop. Stavim ga na pod.
Laptop na kotačima? -O, da. -Shvaćam, stojiš na njemu. -Da.
I krećem. -Gdje ti je prtljaga? -U džepovima.
Imam hlače, četkicu za zube, sve što trebam. Spreman sam za polazak.
Hammond, to izgleda pomalo opasno. -I jest.
Zato nosim štitnike. -Jesmo li spremni revolucionirati zračna putovanja?
Da. Najgori dio svakog radnog dana postat će bolji. -Učinimo to.
Brzina!
Sranje. -I ja sam udario drugi znak.
Kočnice mi nisu dobre kao što sam očekivao. -Udario sam u veliki znak.
Još jedna prednost ovoga je što sam visok. Mislim da imam 180 cm na ovome.
Malo da zamijenimo uloge. -Dobro je. -Moram biti iskren s tobom.
Za nekoliko trenutaka smo stigli do recepcije. Ovo je dobar test.
To.
Nisam ovca, nisam ovca. Riješio sam problem na carini.
Pozdrav. Oprostite zbog toga. -Oprosti.
Imate li torbu? -Ne. -Stoji na njoj. -Sve imam uz sebe.
Inače nije tako visok. -Šuti.
Dolazimo do osiguranja. O, Bože, moja noga.
Oprosti. Oprosti. -To mi je bila druga noga. -Događa se.
Možete li, molim vas, izvaditi laptop? -To nije laptop. Pogledajte. To je sve.
To je laptop. -Laptop s kotačima. Ovo mu je volan.
Što je to? -Auto.
O, Bože. Moram se skinuti. Želite li vidjeti moj penis? -Ne sada.
Evo ga.
Hvala. Kladim se da nikad niste imali volan na carini.
Idemo naprijed.
Moj kofer ima devet kotača ne računajući ovaj.
To je bila velika greška.
Žao mi je.
Uskoro smo se vozili pored bescarinskih trgovina.
Radi tako da se naginjem dok skrećem.
Vozi se po onome što zovu trucks, to su kotači za skejtove
koji idu u smjeru na koji se nagnete. Prolazim. Oprostite, gospođo.
Mislim da bi bio bolji da stvara buku.
Pozdrav, ovo je budućnost. -I ja želim jedan takav. -Vučete svoje kofere
umjesto da ih koristite da vas odvezu do ulaza.
Oprostite. Hvala.
Pri punoj snazi mogu postići brzinu od 45 km/h, ali ne koristim to
jer pri punoj snazi uopće ne možete upravljati. Ne, ne, ne, ne!
Oprosti, prijatelju. -Jeremy, ubio si čovjeka!
Sranje, ne! -Hammond je pao!
To sam namjerno napravio. -Pao je!
Naposljetku sam se počeo navikavati na svoj stroj. Skretanje pod ručnom.
Hammonde! -Što je? -Driftam na koferu.
Ovo je sličnije trkaćoj stazi nego trgovini. Sranje!
Može li netko... Gdje je poslovođa? Bilo je ovako kad smo došli.
Možemo ga pokušati ponovno izgraditi... -Moramo ga ponovno izgraditi.
Stvarno me boli noga. Nije da te briga.
Mene brine kad se ti ozlijediš što je svaki put kad uđeš u vozilo.
Koliko si ti zabrinut? Stvarno sam ozlijedio gležanj.
Neće te voziti na hitnu helikopterom zato što si se zabio u čokoladice.
Uskoro smo odlučili da umjesto da ponovno izgradimo planinu od Tobleronea
trebamo iskoristiti vrijeme na piću.
Oprostite!
O, Bože. Mogu li dobiti... Oprostite zbog toga.
Teško je stati. Što ćeš piti?
Džin i tonik. -Dva džina i tonika.
To je skejt s motorom akumulatorske bušilice,
a struju dobiva iz baterija od laptopa? -Da. To je laptop. Radi.
To je moj laptop. -Prilično pametno.
Način na koji to moramo gledati jest, istina da se dogodila
mala nesreća s Tobleroneom i ubio sam čovjek. -Jesi.
Osim tih manjih problema, mislim da je bilo dobro. Jesmo li ikada na našim
putovanjima stali na džin i tonik na aerodromu? -Nismo imali vremena za to.
Nakon što smo popili piće otišli smo u labirint nogostupa.
To je značilo da napokon mogu osloboditi svoj kofermobil.
Brzina!
Vozi kao Tesla. Bok.
Uživate u šetnji?
Hammond je odlučio koristiti pokretnu traku.
Štedim baterije u laptopu tako što se vozim na ovome. O, ne. Čekajte malo.
Kako ću sići na kraju? Prebacio sam u rikverc
i stojim, ali samo zato što idem u rikverc.
Ako biste se mogli maknuti, maknuti, maknuti.
Nakon što smo se ponovno okupili... Sklonite se s puta.
Došli smo do ulaza za ukrcavanje osjećajući se svježe i smireno.
Nema ništa za vidjeti. Ništa. Idemo li do ulaza 88, Hammonde?
Što? Ne, prijatelju, ovdje.
Nema aviona!
S tim groznim razočarenjem vraćamo se u šator.
Svidio mi se taj dio. Uživao sam u tome.
Bilo je prilično bolno.
Znamo kako njegov radi. -Ispao sam iz tunela!
To me ne zanima. Želim znati kako tvoj radi. -Potpuno isto.
Pomoću motora akumulatorske bušilice i baterija za laptop. -Tvrdiš da tvoj ima
maksimalnu brzinu od 45 km/h? -Vozio sam 45 km/h kad sam ispao iz tunela.
Stvarno? -Da, 45 km/h. -Ni ja mu nisam vjerovao
pa kad se smanjio promet na aerodromu, organizirali smo utrku.
Tako je. Unajmili smo vozače. Abbie je vozila moj kofer.
A moj laptop je vozio Aaron Davis,
drugi najbrži mladi skejter u Britaniji i nema boljeg od njega.
U stvari ima. Možete dobiti najbržeg, ali ja nisam.
Nisi. Tko želi vidjeti utrku? -Da! -Pustite snimku.
Ovo je Abbie na mom izvanrednom koferu.
A ovo je Hammondov čovjek na laptopu. Sad ćemo vidjeti što će se dogoditi.
Tri, dva, jedan.
To je bilo uzbudljivo.
Tko od vas bi volio imati takvo nešto za vožnju po aerodromu?
Pravo razmišljanje. -Evo ga. Na tragu nečega smo. -To je pravo razmišljanje.
Čekajte malo. Je li to prva utrka u povijesti u
kojoj su se svi natjecatelji sudarili prije cilja?
Vjerojatno jest. -Da, vjerojatno. -Ne zaboravimo kad ste vi koristili vaše
izume, ti si gadno pao, a ti si ubio čovjeka i ispao iz tunela.
Tako je, i zabio sam se u Toblerone što je također bilo bolno.
Stvari koje ste stvorili su prava prijetnja ljudima koji ih koriste
i svima ostalima na aerodromu. Pošteno?
Da. -Da, to je pošteno kad bolje razmislim o tome.
S tim groznim razočarenjem vrijeme je za kraj.
Idući tjedan imamo Grand Tour specijal. Pokušat ćemo preći ogromnu divljinu
Mongolije koristeći aute koje ćemo mi izgraditi, odnosno oni.
Vidimo se. Čuvajte se. Laku noć.
Preveo: x200sx